"Har du nogensinde haft følelser, du ikke kan forklare?"
"Har du nogensinde mistet kontrollen over disse følelser?"
"Har disse følelser et navn?"
Dette var de første tre spørgsmål, som Dr. Malison stilte Joseph Kinkirk -
- bare seks timer efter hans anholdelse.
Til hvilket Kinkirk svarede, "Ja. Ja. og "Henry."
Dette forløb af udveksling, lagde fundamentet for et forsvar der fejlede -
- ikke kun på grund af de omhyggeligt indsamlede fysiske beviser -
- men også på grund af den nuværende accepterede opfattelse i moderne psykologi-
- skitzofreni findes ikke.
Det var et psykologisk indfald, en terapeut-induceret lidelse -
- foreviget af en uendelig strøm af TV talkshows og romaner -
- og uigennemtænkte Hollywood film.
Joseph Kinkirk, har været under observation -
- ved forskellige psykiatriske institutioner det meste af sit voksne liv -
- og alligevel, har der ikke været en eneste dokumenteret reference -
- til Henry, før efter hans anholdelse.
Henry bortførte ikke, Sarah McKenzie.
Han klædte hende ikke af, eller bandt hende til en seng i hans kælder.
Han voldtog ikke, hendes 12-årige gamle krop -
- eller forsøgte, at fjerne hendes æggestokke med en hobbykniv.
Og han optog ikke de to timer, det tog Sarah at forbløde, da operationen fejlede.
Henry begik ikke disse grusomheder fordi -
- Henry findes ikke.
Joseph Kinkirk, er fuldt ud bevidst om sine handlinger.
Præcis som han var, da han begik dem.
Det er efter midnat, jeg er bange for...
Det ved jeg, jeg har brug for to tequila shots, noget vand og noget lyd på TV'et.
- Bed om. - Javel.
Et minut efter midnat, begyndte staten Missouri henrettelsen af Joseph Kinkirk -
- ved dødelig indsprøjtning.
Uden udsættelse fra guvernørens kontor -
- var natrium thiopental først indgivet som bedøvelsesmiddel.
Kan jeg få to shots mere, tak?
- Skal jeg skifte kanal. - Nej, det er...
...og Hr. Kinkirk var erklæret død, 18 minutter efter midnat.
Som du lige har hørt, er Joseph Kinkirk blevet henrettet -
- i et fængsel i staten Missouri.
- Hallo. - Hej, mor.
- Nej, nej, nej. - Hej, skat.
- Jeg savner dig. - Jeg savner også dig.
- Hvad er det for en larm? - Onkel Stephen, laver morgenmad.
Kan vi tage på Starbucks nu?
- Hvordan gik det i går aftes? - Vi så "Night of the Living Dead."
- Ikke nogle hemmeligheder. - Giv din onkel telefonen.
Mor vil snakke med dig.
- Så du dem stege den slemme fyr i aftes? - Det var en dødelig indsprøjtning. Og nej.
- Blev du fuld som sædvanlig? - Tal pænt foran Sammy.
Undskyld. Blev du... Som sædvanlig fuld?
Jeg kommer for sent. Vi ses i eftermiddag, okay?
Hallo.
Det var uhøfligt. Din mor lagde på.
Kan jeg ikke ringe tilbage, far? Jeg er lige i lufthavnen...
Jeg har brug for dit synspunkt på en patient.
- Du råber igen. - Gør jeg? Undskyld.
Hør, jeg tror du vil synes den her, er meget interessant.
Bare send mig journalen, så kigger jeg på det.
Nej, nej. Du skal møde ham.
Jeg henter dig i lufthavnen. Bare giv ham en time.
Du kan ikke forvente, jeg omorganisere mit liv -
- hver gang, du graver nogle medicinske særheder op.
Lagde du på?
Far?
Hej.
- Hvor fandt du denne, David Bernburg? - Han blev henvist til mig af, Dr. Foster.
Charlie? Det giver mening.
David blev anholdt for løsgængeri, og blev så løsladt i Charlies pleje dagen efter.
- Hvor længe har han været patient her? - Et par dage. Siden weekenden.
Er det alt?
Du plejer, at træne dem i måneder, før du lader mig pille dem fra hinanden.
Men den her, har en helt ny slags opførsel.
Virkelig?
God fornøjelse.
- Kan vi få lidt varme på herinde? - Selvfølgelig.
- Hej. - Hej.
- Tak. - Det var så lidt.
Jeg er Dr. Cara Jessup, og du må være David.
- David Bernburg, er det korrekt? - Ja.
- Bernburg. Er det tysk? - Det ved jeg ikke.
- Ved du, hvorfor vi er her? - Du vil stille mig nogle spørgsmål?
- Er det okay med dig? - Ja.
- Har du siddet i rullestol hele dit liv? - Nej.
Jeg var ude for en ulykke, for et par år tilbage.
Okay.
- Er du venstre eller højrehåndet? - Højre.
Og i dit barndomshjem, hvor mange vinduer er der?
Ti. Elleve, hvis du tæller stjernevinduet i døren med.
- Men det kunne ikke åbne. - Okay.
Når du tæller disse vinduer, er du så indenfor, eller udenfor huset?
Indenfor. Det er varmere.
Er du opvokset i en religion?
Jeg voksede op i bjergene, frue.
Gud holdte vores hånd, og djævelen ventede på vi skulle følge med.
Jeg vil vise dig en serie, af abstrakte billeder -
- og så skal du beskrive, en hvilken som helst tanke der kommer til dig, okay?
To små børn.
De leger den der leg... Andersine, Anders and...
Okay. godt. Og den her?
Det ligner en elefant i et cirkus.
- Er det en stor elefant? - Nej. En baby elefant.
Kan du se nogle tal i denne cirkel?
- 16. - Okay.
Hvad med den her?
- 73. - Selvfølgelig.
Har du nogensinde, nogle følelser du ikke kan forklare?
Nej.
Føler du dig nogensinde vred, voldelig eller depremeret uden nogen særlig grund?
Nej.
Okay. Mange tak skal du have.
- Okay far. Jeg venter. - På hvad?
Du tog mig ikke med hertil, for at møde David, gjorde du?
- Er det okay, jeg ringer? - Nej, jeg har masser af tid. Værsgo.
Hallo?
Det er Dr. Harding. Er Adam der?
Beklager, Dr. Harding. Jeg er den eneste der er her.
Jeg vil gerne have, du leder efter ham.
Hvad var det?
- Det er Adam. - Adam, det er Dr. Harding.
Jeg tænkte på, om du havde et øjeblik til, at tale med en af mine kollegaer?
Selvfølgelig.
- Det behøvede du ikke at gøre. - Gøre hvad?
At vise dig. Det får dig til at ligne en bedrager.
Hej.
- Jeg er, Dr. Jessup. - Jessup? Er du, Dr. Hardings datter?
- Ja, det er jeg. Og du er, Adam. - Din mand blev myrdet, ikke?
- Jo. - Hvordan?
- Hans hals blev skåret over. - Hvornår?
- For tre år siden. - Hvor?
Da vi var på vej hjem fra kirken, juleaften.
- Synes du, det var uhøfligt af mig? - Slet ikke. Jeg er vant til det.
Aggressiv rolle manipulation, er en almindelig undvigelses teknik -
- anvendt af grænse personale under terapi.
Men det vidste du godt, ikke?
Det er en pige.
Jeg må passe på dine udnyttende patologiske tendenser.
- Er du klar til, at svare på spørgsmål? - Fyr løs.
I dit barndomshjem, hvor mange vinduer er der?
Et.
- Et? - Faktisk to, hvis du tæller forruden med.
Javel.
- Er du opvokset i en religion? - Katolik.
Okay Adam, jeg har en serie af abstrakte billeder her.
- Jeg vil gerne have du kigger på dem... - Danse, møl, elefanter, djævelen.
- Jeg har set det hele før, Doktor. - Ja, det har du tydeligvis.
Okay, Adam.
- Kan du se nogle tal i cirklerne? - Niks.
- Hvad med den her? - Nej.
Udmærket.
- Hvad med den her? - Tallet syv.
Okay.
Okay, Adam... Må jeg se på dine øjne?
Går du med kontaktlinser?
Nej. Det er deres naturlige farve.
- Er du farveblind? - Mangelfuld rød. Siden fødslen.
Okay Adam, jeg tror vi er færdige her. Mange tak for dit samarbejde.
Må jeg gå nu?
- Du snød mig. - Nej, nej.
Jeg tilbød dig en chance for, at genoverveje nogle af dine antagelser.
Adam er værten, David er forandreren.
Hvorfor lod du mig ikke snakke med Adam først?
Hvor er det sjove i det?
- Hallo. - Mor!
- Hallo! - Mor!
Hvor har jeg savnet dig.
- Hej, Pop. - Hej, Steve-O. Det er en stor forstærker.
- Hej bedstefar. - Der er min engel. Hvordan har du det?
- Gå ind og hent dine ting, okay? - Okay.
- Jeg hjælper dig. - Har hun haft det sjovt?
Hun var i dårligt humør, indtil hun fik den anden øl.
- Bliver du til middag? - Nej. Sammy skal i skole i morgen.
Er du okay?
- Jeg mener, virkelig okay? - Ja, jeg klare mig.
Hvad arbejder du på?
- Jeg er ved at lave et industridesign. - Fedt.
Du aner ikke hvad jeg snakker om, vel?
- Nej. - Nej.
Okay. Så er vi her.
Har du sagt tak til onkel Stephen, skat?
- Tak, onkel Stephen. - Sammy, næste gang tager du øl med, okay?
Jeg må sige, jeg elsker de mindreårige drikke vittigheder.
- Tak. - Jeg elsker dem.
- Mange tak skal du have. - Farvel.
- Farvel.
Forsvind fra min ejendom.
Lad være med, at køre helt op i indkørslen, okay?
- Hvorfor? - Ellers kan jeg ikke komme ud.
- Du kan godt komme ud. - Nej, det er...
Tak, Pop. Det her er perfekt.
Hey, skat? Hop i badekarret, okay?
- Så spiser vi bagefter. - Okay, mor.
- Hvad er det? - Adams journal. Kig på det.
Jeg tænker over det.
Jeg lader ikke til, at have meget tid til gud for tiden, Doc.
Lader til, at virke begge veje.
Hvad med dig? Har du din tro?
Min datter, mistede sin mand fornylig. Han var en god, god mand.
- Og han blev myrdet, uden nogen grund. - Myrdet?
Det er svært, at tro på en gud, som vil gøre min datter ondt.
...Dr. Harding. Er Adam der?
Beklager, Dr. Harding. Jeg er den eneste der er her.
- Lille CC. - Hej, Charlie.
- Du ser forfærdelig ud. - Tak skal du have.
En gang antibiotika, så skal jeg nok klare mig.
- Hvad skylder jeg fornøjelsen? - Adam Saber.
Jeg vil gerne vide, hvordan han endte hos dig, og hvorfor du gav ham til min far.
Politiet fandt ham på gaden. Han virkede ikke beruset.
De påstår, han ikke var i stand til at gå. Og sagde hans navn var, David Bernburg.
Da jeg undersøgte ham var han oprejst, og kaldte sig selv Adam Saber.
Og sagde han ikke anede, hvordan han var endt på hospitalet.
- Jeg tænkte, med det samme på din far. - Ja, selvfølgelig.
Har du nogensinde haft en patient, som var farveblind kun på det ene øje?
- Nej, hvorfor? - Jeg tænkte bare, det måske forklare...
- Bare glem det. - Hvordan har Sammy det?
Hun har det godt. Vild med fodbold.
Der er prøver på skolen på fredag. Du burde komme.
- Det vil jeg gerne. - Godt.
Kan jeg få en kopi af hans hospitals journal?
- Jeg faxer den i eftermiddag. - Tak.
- Pas på dig selv, ikke? - Ja.
Det vil jeg gøre. Og du passer på den tøs.
Ja. Altid.
- Arbejder Ellie stadig i radiologi? - Ja, men hun er oppe på tredje sal nu.
- Okay. Tak igen. - Farvel.
Er det muligt, når han klør sig i nakken at han komprimere, og dekomprimere en nerve -
- og forårsager en slags midlertidig lammelse?
Se.
Dette røntgenbillede. Den tredje, den fjerde, den femte ryghvirvel...
Smeltet sammen.
Så vi kigger på røntgenbilleder, af to forskellige personer.
To forskellige personer.
Det er et svindelnummer.
Fyren, lægen.
- Lægen? - Ja.
- Hvor godt kender du ham? - Nogle dage, slet ikke.
Han kommer under huden på dig, gør han ikke?
De her, er ikke hans røntgenbilleder. Det kan de ikke være.
Er det ikke muligt, at det du kigger på, ikke er præcist hvad du ser?
Nej, for det her er ikke muligt.
- Adam er den ægte vare. - Nej, han er en desperat syg ung mand -
- men han er fuldt ud bevidst om David, og alle Davids handlinger.
David er pure opspind, og jeg vil bevise det for dig.
Ved du hvad? Vi har ikke spist middag sammen i over en måned.
Du kommer til påske, ikke sandt?
- Skal jeg tage noget med? - Bare dit henrivende jeg.
Det er min pige.
- Ja, tak. - Vi ses.
Okay, lad mig...
David Bernburg, Shadywood High School, Shadywood.
Shadywood.
Undskyld, Doctor.
- Der skræmte jeg dig lidt, hva'? - Ja, en smule.
Hør, jeg ville ikke lade dig tage af sted, uden jeg fik chancen for at sige tak.
For hvad?
For at prøve at hjælpe.
- Tak. - Det var så lidt.
- Undskyld. Jeg leder efter årbøger. - Anden gang, nede for enden.
Men du må hellere skynde dig, for jeg låser af om ti minutter.
Jeg skynder mig, det lover jeg.
Er du næsten færdig?
Jeg er færdig om et øjeblik.
Matthew, Mark, Luke og John, velsign sengen jeg ligger i -
- velsign mig som jeg ligger mig til at sove, jeg giver mig selv til gud at bevare -
Fem små engle omkring min seng, en ved fødderne, og en ved hovedet -
En til at synge, og en til at bede, og en til at tage mine synder bort.
Amen.
Hun mener det ikke.
Vel?
- Hallo. - Charlie?
- Åh, lille CC. - Du lyder forfærdelig.
Hør engang, skal jeg komme med noget til dig?
Nej, jeg har suppe. Og antibiotikaen, er ved at virke.
Jeg hader at spørge, men... Du faxede aldrig Adam Saber journal.
Beklager, det er det første jeg gør, okay?
Ja, ja, selvfølgelig. Bare få noget hvile, okay?
Det vil jeg gøre.
- Vi ses snart. - Okay, god bedring.
Undskyld.
Kender du vejen til, Quarry House?
Jeg ved ikke, hvordan jeg endte på hospitalet.
Jeg aner ikke, hvordan jeg kom i seng i går aftes.
Jeg vågnede bare op på mit værelse, og kunne ikke huske noget.
Sygeplejeskerne, hjalp dig i seng.
- Var jeg vågen? - Det kan man godt sige.
Hallo?
- De er ødelagt, er de ikke? - Undskyld, jeg bankede på hoveddøren.
- Jeg ville... - Jeg fandt dem her til morgen.
De må have ligget under vand i ugevis.
Alt det musik, alt det liv, det hele væk.
Nej. Jeg tror, noget af det kan reddes faktisk.
Tja, der er altid håb.
- Hvem er du egentlig? - Jeg leder efter, David Bernburg.
- David? - Ja.
Du står ovenpå ham, min kære.
Det skete omkring denne tid af året.
Nogle lokale journalister, snubler uundgåeligt ind i en historie i arkiverne -
- og forsørger, at genoplive den som en advarende fortælling.
- Snakker du om Davids ulykke? - Nej, min kære.
Hans mord.
- Hvordan skete hans ulykke? - Han faldt.
Våde blade på en stentrappe.
Og ud af ingenting, måtte hans liv starte forfra.
Men han accepterede sin skæbne, med sådan en adel.
I tre år, viste David verden -
- hvor lyst helligånden, skinnede inde i ham.
Men så -
- farede David vild.
Han fandt en læge i byen -
- som eksperimenterede med rygmarvs udskiftning eller sådan noget vrøvl.
David begyndte at tro -
- at denne praktiserende læge, en dag ville give ham hans ben tilbage.
Det virkede til, han hver måned tog ind til byen med bussen, med et håb i hans øjne.
Kun for at få indsprøjtninger, og blive skåret op -
- og vende tilbage sønderknust.
Og så en måned tog han hjemmefra...
Han vendte aldrig tilbage.
Det var en uge senere, de fandt resterne af ham.
Han var blevet taget ind i skoven og mishandlet.
Tortureret.
Kan du forestille dig det?
David sidde der, og se på, ude af stand til at gøre modstand.
Så på, mens de gjorde de ubeskrivelige ting imod ham.
- Det kan jeg ikke. - Og jeg beder til du aldrig vil.
David vendte ryggen til gud, og søgte til videnskaben for at få svar.
Herren fortalte os meget tydeligt...
"Mist ikke din tro på mig."
Hej Art, jeg vil have en kop kaffe, og noget af den der æbletærte.
Hej min skat. Har du moret dig?
Nej, vi var til en fugle begravelse.
- Godt. Godt. - Ja.
Vil du vælge noget slik, mens jeg snakker med bedstefar?
Okay værsgo. Tag hvad du vil.
Hvad er den grundlæggende forskel, mellem en adskilt personlighed -
- og en illusion?
- Nej hallo? - For jeg har noget.
- Ja? - Okay.
Den rigtige David Bernburg, blev født 5. Februar, 1963.
Han snublede og brækkede sin ryg, i november 1979.
I april 1982, blev han myrdet.
Mens alle lokale TV-stationer og aviser -
- berettede detaljerne, om hans rædselsfulde død -
- var din Adam Saber seks år gammel.
Han mor var lige død -
- og han var blevet placeret i den første af adskellige plejefamilier.
Hans tilflugt, var dette makabre mord. Alt hvad Adam vidste om David -
- må han have indsamlet fra medierne, ikke?
Okay, hvis vi siger jeg er enig i disse, lidt rystende antagelser.
- Hvorfor ville Adam skabe en illusion? - Giv mig din pung.
En hvilken som helst pung?
Udmærket. Hvorfor går du med dette billede af mor?
For at minde mig om hende.
Og opleve de positive påvirkninger, disse minder fremkalder.
- Ja. - Ja. Hvis dette billede eksisterede -
- men du ikke var klar over det -
- ville du så stadig være i stand til, at drage fordel af dens eksistens?
- Det formoder jeg ikke, nej. - Okay.
Så jeg tror, at Adam Saber som barn -
- begyndte at bære på et mentalt billede af David -
- så uanset hvor han tog hen, og uanset hvor rædselsfuldt ting blev -
- var der altid en, der havde det værre.
David Bernburg, som blev tortureret til døde, af djævelens tilbedende bjerg hekse.
Men for at drage fordel af dette mentale billede, må han være bevidst om det -
- og derved, ikke blive adskilt.
- Det er en meget overbevisende diagnose. - Mange tak.
- Hvordan vil du bevise det? - Åh, far. Jeg vil ikke bevise det.
Jeg vil kurere det.
Hej, Fru. Bernburg.
Tak igen, for at ville hjælpe mig med det her.
Jeg ville fortælle dig, at Adam har skabt en efterligning af din søn.
Du skal ikke blive bange.
Jeg har opfostret tre drenge, og bedt bønner på deres grave.
- Der er ikke meget der skræmmer mig. - Tak. Det sætter jeg pris på.
Her er... Det er Adam nu.
- Tak. - Hej, Adam.
- Hej. - Det her er, Ditta Bernburg.
- Er det navn bekendt for dig? - Niks.
Hendes søn David, blev myrdet for 25 år siden.
Det var satans. Det er jeg ked af at høre.
Du har måske hørt om det. Det var i aviserne.
25 år siden? Jeg var omkring seks år gammel.
Jeg læser ikke så meget avis.
- Skal du ikke tage den? - Ingen ved jeg er her, det er nok til dig.
- Hej, det er Adam. - Jeg vil gerne snakke med David, tak.
Der er ingen David her.
Mor?
- Du fandt mig, mor. - Min søn er død.
Nej mor. Jeg er ikke død.
- Du er ikke min søn. - Jo jeg er.
Vi bor i Quarry Huset, på Tall Road.
Jeg fandt din adresse i telefonbogen.
Mit soveværelse, plejede at være et bibliotek.
Du plejede at folde tøjet på hylderne som bøger.
- Hold op. - Ja. Du plejede at sige...
"Hvilket tøj, skal vi læse i dag, David?"
Nej.
Min seng...
Min seng var lavet af høst træ, for at beskytte mig imod ånderne.
- Min søn døde, for 25 år siden. - Du har et søm i din lomme.
Hvordan kunne du vide det? Ingen ved det, kun...
Vi fandt den i, Askirn Mine.
Du går altid med den, mor.
- David. - Mor.
Jern fra jorden. Til at afværge det onde.
Ja.
Så virker den ikke.
Jeg ved, der er en fornuftig forklaring...
Mor?
Ja, det er her. Du kan tage ham ud af bilen.
- Skal jeg komme med dig? - Nej, vi klare den.
- Er du sikker? - Ja.
Udmærket.
Jeg klare mig.
Okay, David. Ved du, hvor du er?
Nej, frue.
Der er heller ingen grund til, at du skulle genkende dette sted.
Hvad er der?
- Hvad er der galt? - Jeg var her om natten.
- Hvad? - Det er derfor, jeg ikke genkender stedet.
Tingene er anderledes.
Det sneede.
Lige der, var der en hytte.
- David. - Han kommer.
Hvem kommer?
Bare fortæl mig det.
Det er okay.
Fortæl mig det, hvem kommer? Hvem er det? Hvem kommer?
Djævelen.
Beklager. Det må du undskylde.
Jeg tager dig tilbage til bilen, okay? Jeg kører dig tilbage.
Det er okay.
Vær sød, at få mig væk herfra.
Din stol sidder fast, jeg er nødt til at gå...
Nej, nej, vær sød. Du må ikke efterlade mig.
Jeg er nødt til, at få et signal.
Jeg går bare lidt væk, og får et signal, okay? Du klare dig.
- Hej, Cara. - Hej, Virgil.
- Er der noget galt? - Nej, nej, jeg har det fint.
Stolen sidder fast, og jeg har brug for du skubber den fri.
Okay, jeg finder noget. Jeg kommer med det samme.
Tak. Okay, farvel.
Lad os se hvad vi har. Sidder fast?
Hej, Adam.
Hvem er Adam?
- Mit navn er, Dr. Caroline Jessup. - Ja, dig kommer vi til senere.
- Adam... - Jeg spurgte, hvem Adam var?
Adam, er en af mine patienter.
- Er du okay? Du virker forvirret. - Forvirret?
Fortæl mig ikke hvornår jeg skal være forvirret, dame.
Det er ikke dig der bliver ved med, at vågne op mærkelige steder -
- uden at vide hvordan du endte der.
Jeg stilte dig et spørgsmål. Hvor er jeg?
Og hvorfor troede du, jeg var Adam?
Du er på, Walker's Mill. Og du ligner Adam.
- Hey! - Caroline. Er du okay?
Ja, vi har det fint. Jeg snakker bare med...
- Wes. - Wes.
- Godmorgen, Virgil. - Hej, Wesley.
- Fint. Udmærket. - Far! Far.
- Ja? - Jeg skal snakke med dig.
Jeg er straks tilbage.
- Hvorfor... - Jeg har lige mødt, Wes!
Hvad... Hvorfor far? Hvorfor? Hvorfor gør du det her imod mig?
Fordi du er stoppet med, at stille spørgsmål.
Det er det eneste jeg gør. Det er det eneste jeg gør dagen lang.
- Det er det eneste jeg gør, far. - Nej, nej.
Du er stoppet med, at stille spørgsmål til dig selv, Caroline.
Du har udviklet dette fastlagte system af overbevisninger -
- hvilket du nægter, at underkaste nogen form for selvbeskuelse.
Det betyder, du aldrig vil have en ny tanke i dit professionelle liv.
Du må lære, at tage de idéer og lægge dem til side og komme videre -
- med ét stort spørgsmål, hvilket er, "Hvorfor?"
Og ganske enkelt spørge, "Hvad?" Bare for at sige, "Det ved jeg ikke."
Bare fordi du er ældre, betyder det ikke du har ret.
Det betyder måske, du har taget fejl i længere tid.
Hvad har været din motivation?
Har det været, at hjælpe Adam med at opdage -
- hvilken krise det er, der har forårsaget ham til, at bryde hans psyke -
- eller har det ganske enkelt været, at bevise jeg tog fejl?
- Åh, skat. - Lad nu være.
Okay alle sammen, gå ud og tag et bad. Skat?
Wesley Crite var forsanger, for et undergrunds rock band.
Han døde i november, 1994. Det var et muligt selvmord.
På præcis dette tidspunkt, er Adam Saber i fængsel.
Han var lige blevet sat i isolation, så i dette lave, lave øjeblik i hans liv -
- overtager han endnu en person, som har en værre historie end ham selv.
Godt.
Goddag, Wesley. Beklager du måtte vente.
Jeg har masser af tid, Dr. Jessup.
Jeg vil gerne stille dig et par spørgsmål, hvis det er i orden med dig?
- Jeg vil først stille dig et spørgsmål. - Ja?
Holder du den doktorgrad i videnskabens navn, eller i guds?
Hvorfor spørger du om det?
Den ting rundt om din hals.
Jeg betragter mig selv, som en læge for videnskaben -
- men en kvinde af gud.
Der er noget jeg gerne vil vise dig.
18. November, 1994.
Minder det dig om noget?
Forsvind fra mig.
Ved du, hvad der skete den dag?
Hvad skete der den dag?
- Hvad ved du om den dag? - Forsvind fra mig.
- Hvad? - Forsvind fra mig!
David?
- Er du okay? - Han var her.
Hvem? Hvem var her?
- Hvor har du hørt det? - Jeg hørte det ikke.
Jeg skrev det.
- Det er Davids sang. - Blev den nogensinde udgivet?
Nej. David fandt på den på hospitalet, efter hans ulykke.
Han sang den for sig selv, når han blev trist eller bange.
- Når han var bange? - Det lod til, at være et fristed for ham.
Et tilflugtssted i stormen.
Er det muligt at -
- den nat han blev myrdet, da han var i skoven, sang denne godnatsang?
Det beder jeg til han gjorde.
- Hallo? - Hej, far.
Jeg tror, da Adam Saber var en lille dreng, måske var vidne til David Bernburgs mord -
- og David er en tilflugt, fra det minde. Det er Wes måske også.
Har du en adresse på Adam?
- Hvorfor? - Fordi jeg vil vide -
- hvilket slags liv, Adam forsøger at flygte fra.
Hej. Hej, makker.
God dreng.
Hallo. Hallo?
Hej, makker. Er du helt alene?
Det er okay. Jeg kommer ind. Jeg gør dig ikke noget.
Hallo.
Okay, makker. Udmærket. Jeg ser om jeg kan finde noget.
Hvor er din pose.
Her er den. Værsgo.
Din stakkel.
Hallo? Er her nogen?
Hallo?
Du godeste.
Åh gud.
- Første lig? - Nej.
Vi har sendt nogen for, at hente denne Adam Saber til afhøring.
Pis, pis, jeg...
Jeg har glemt at hente min datter. Jeg kan ikke blive.
- Du behøver ikke at være her. - Tak.
- Jeg klare det. - Tak.
- Du klarede det virkelig godt. - Virkelig, far?
Kom så Jenna, vi skal af sted!
- Hallo? - Betjent Danton?
- Ja. Hej. - Det er, Caroline Jessup.
Adam Saber, er på min datters skole.
- Er du sikker på det er ham? - Ja.
Ja, det er Brockhurst Elementary. Ved fodboldbanerne.
- Jeg kommer... - Så hurtigt du kan. Tak.
Sammy!
Ser du? Jeg sagde jo, hun nok skulle komme.
- Ingen grund til bekymring. - Samantha!
Sammy!
Samantha.
Undskyld jeg kommer for sent, men du skal komme herhen med det samme.
- Men mor... - Med det samme!
Kom her! Kom så.
Gå derover, til Ridleys mor.
- Er alt i orden? - Hvordan kom du hertil?
Jeg er ikke helt sikker.
Sammy var vidunderlig. Jeg tror, hun vil lave...
Du skal holde dig væk fra min familie!
- Men du inviterede mig. - Nej jeg gjorde ej.
- På hospitalet. - Hvilket hospital?
Hvor du kom for at se mig. CC, har du det godt?
- Hvad kaldte du mig? - Lille CC.
- Hvem er du? - For himlens skyld!
Caroline, det er mig. Charles.
Jeg troede, vi havde en regel om, ikke at snakke med fremmede.
Men han kendte mit navn.
Og han ville bare snakke med mig, indtil du kom.
- Hvad ville han snakke om? - Først ville han høre om familie ting.
Ja?
Som hvad vi lavede i sommers. Og min fødselsdag.
- Hvad for noget om din fødselsdag? - Hvis jeg kunne lide de bøger han sendte.
Hvad ellers?
Så ville han vide noget om gud og sådan.
- Hvad fortalte du ham? - At jeg ikke er troende.
Hvorfor sagde du det, skat?
For hvis gud var virkelig, ville han ikke lade far dø.
Og jeg tror...
Jeg tror gud vidste, hvor vidunderlig far var -
- så han ville have ham i himlen for, at gøre det til et bedre sted.
Det gør ikke noget at jeg ikke er troende, mor.
Hvorfor?
Bedstefar er heller ikke troende mere -
- så uanset hvad der sker, vil jeg være med ham.
Hey. Gud elsker dig.
- Og det vil han altid gøre, okay? - Okay.
- Hvad har du lavet ved din ryg? - Det ved jeg ikke. Det klør en del.
Jeg kommer noget på, okay?
Hej far, det er mig.
Hør, jeg tror der er en forbindelse mellem Adam og hans illusioner.
De vil alle vide om du er troende.
Adam spurgte dig. Wes spurgte mig. Charles spurgte Sammy.
Charles?
Adam kom til Sammys skole, og lod som om han var Charles.
Caroline, Charles er død.
Hvad? Jeg...
Far, jeg har lige snakket med ham. Han var syg, men han var ikke...
- Det er jeg virkelig ked af, far. - Også jeg.
Han skulle altid gøre alting først.
- Er du okay? - Ja.
Det er bare en kildren.
- Jeg elsker dig, skat. - Jeg elsker også dig, far.
Farvel.
Jeg ladge mærke til en skitsebog på dit værelse.
- Du kan lide at tegne. - Ledige hænder.
Moses ved at drukne, i et usepareret hav.
Jeg ser det her, ikke? Skyggerne der bevæger sig -
- det ser ud til, der er nogle andre der, ikke?
- Ja, men... - Men, men, hvad?
Cara, det her er... Hold nu op, det her er far.
Han gør hvad han altid gør, han forvirre dig.
Kan du ikke bare, finde ud af hvad det er?
Jo, selvfølgelig.
Så... Hvad handler det om?
Det handler om, Hr. Saber, at der er fundet et lig i dit hus.
- Hvabehar? - Mand. Cirka 30-50 år.
Kender du ham?
Okay.
Er du en religiøs mand, Hr. Saber?
Jeg spørg kun fordi dette kors, var ætset ind i ofrets ryg.
Genkender du det?
Måske er det brændt eller skåret ind, vi er ikke sikre endnu.
- Minder det her dig om noget? - Nej?
Adam. Genkender du noget af det her?
Genkender du det?
Minder det kors dig om noget?
Genkender du noget af det?
Jeg sagde, at jeg ikke genkendte dem!
- Er du døv!? - Okay, undskyld mig.
Betjent, kan jeg snakke med dig et øjeblik.
Pres ham ikke på det her lige nu, du kommer ingen vegne.
Og jeg tror, jeg kan hjælpe dig med det kors.
- Jeg har set det et sted før. - Ja.
Jeg så markeringer som dette inde i byen.
Jeg beklager, jeg ved ikke hvem jeg ellers skal spørge.
Dr. Jessup, hvorfor er du her?
Dine lærebøger har svigtet dig, ikke sandt?
- Jo. - Så lyt.
Det er derfor gud har givet os to øre, men kun én mund.
Der er en djævels magi, i disse bjerge.
At nogen måtte forsøge, at passe et sygt barn.
Eller tage hævn, for en frygtelig handling.
Husk dette.
Dine bøger kan have svigtet dig, men din gud har ikke.
Følg vejen til dens ende, oppe i toppen af dalen.
Der finder du en hule.
Spørg efter bedste.
Undskyld mig.
Jeg leder efter, bedste.
Det er vigtigt jeg finder hende.
Jeg har brug for...
Jeg har brug for at vide, hvad det her er.
Jeg tror, det er et slags kors. Ved du hvad det er?
Ved du det?
Lad mig se.
Det er ikke noget kors.
Hvordan gør du det der?
Med bedre øjne end dine.
- Kan du fortælle mig hvad det betyder? - Du vil ikke tro det.
Barn.
Hvad fanden er det?
Hvad med en sodavand? Er du sikker?
Det kan ikke passe.
Det kan sgu ikke passe.
- Av! Hvad laver du? - Beklager makker.
- Jeg er nødt til, at prøve noget. - Onkel Stephen.
- Hvad laver du? - Jeg skal tjekke noget.
Hold ham nede. Hold ham nede!
Hold ham stille.
Han klare sig.
Tror du på det nu?
Det er skriften af bjergene.
Det her, er et tilflugtssted.
Du har to nye beskeder.
Dr. Jessup, det er betjent Danton.
Jeg ville bare fortælle, at der ikke var nok til at tilbageholde Adam Saber -
- men vi løslod ham, i din fars varetægt.
Fandt du ud af noget med korset? Ring til mig.
Næste besked.
Du godeste Carrie, hvor fanden er du henne?
Det mørke på filmen, tingen der bevæger sig, er en lydbølge.
Det er en stemme. Carrie, det er fandeme en stemme, hør.
Pastor Christian Moore, beskyt nu de vantro.
Hørte du det?
Cara.
- Hvad var det? - Jeg aner det ikke.
Men jeg ved hvem, Christian Moore er, eller var.
Han blev født i Burlington, Alabama, i 1889.
Han var en af de gode gamle drenge, sydlandsk troshelbredere.
Han døde i 1918. Det er alt hvad jeg har.
Og dog, hør her.
Der er et slags historisk samfund, i Milling Junction.
Der er en fyr der, der hedder Monty. Han har alt information om ham.
Okay, jeg er omkring 80 kilometer fra, Milling Junction nu.
Du kan være der på en time, af sted.
Er du okay?
- Min hals kradser. - Jeg ser hvad jeg har.
Ingen hostemedicin. Mor siger, det ikke er godt for dig.
Seriøst?
- Honning virker også. - Virkelig? Okay.
- Onkel Stephen? - Ja?
Jeg tror, der er noget på min ryg.
Min afdøde far, lavede disse film, lige efter den store krig.
1918. Der kom den.
Influenza epidemien.
Og der mødte vi ham. Pastor Christan Moore.
Han var en selvudråbt troshelbreder.
Og han fortalte hulefolket, at de ikke behøvede deres voodoo medicin.
Kun troen på herren.
Og han fik et stort antal af hulefolk til, at vende ryggen til bedste.
Ser du, han brugte som eksempel, sine egne to børn.
De var fulde af sundhed, og tilsyneladende immune overfor hærgen af sygdommen.
Og de var besynderlige børn, som jeg husker det.
Stille.
Det viste sig, at deres stilhed var for en god grund.
Pastoren, havde mistet sin tro -
- og han havde fået sin egen slægt vaccineret -
- imod sygdommen, og ladet de andre dø.
Det er forfærdeligt.
Og det er derfor, hulefolket gjorde som de gjorde.
Hvad var det?
Min far filmede som normalt, og jeg ledsagede ham.
Og det var der jeg fandt dem, Pastorens børn.
De slæbte pastoren hen til bedste.
Og hun gav ham, sin egen form -
- for bjerg retfærdighed, for hans vantro metoder.
Og jeg kan ikke fortælle dig, hvad der skete.
Men for et barn på otte -
- så det bestemt ud som om, den gamle heks -
- havde suget Christian Moores sjæl ud...
Og fyldt hans hals med jord, så den ikke kunne komme tilbage.
Og så sagde hun noget, som jeg aldrig glemmer.
Pastor Christian Moore -
- beskyt nu de vantro.
Undskyld mig.
Hallo.
Dr. Jessup? Det er betjent, Danton. Kan du høre mig?
- Ja, hvad er der galt? - Okay, du skulle bare vide -
- at vi har sendt, en patruljevogn hjem til din far.
De er der om et par minutter. Og jeg er på vej lige nu.
- Hvorfor? Hvad er der sket? - Der er sket en fejltagelse.
Hallo.
- Far? - Åh, hej skat.
Far, er Adam hos dig nu?
Ja, politiet satte ham af for lidt siden.
- Kan han høre hvad jeg siger? - Det tror jeg ikke, han er på sit værelse.
Okay far, jeg vil gene have, du tager væk derfra.
- Hvorfor, hvad sker der? - Du er i fare.
Hvad snakker du om?
Far, Adam Saber er død.
- Kan du høre mig? - Ja, men det giver ingen mening.
Det lig jeg fandt... Det var Adam.
Hvem end der er hos dig nu, er ikke Adam Saber.
Hvem er han så?
Jeg ved ikke hvem han...
Du godeste.
Far...
Far, kan du høre mig?
Kan du høre mig?
Far?
Far...
Nej!
Kom nu, tag den.
Latham Institute.
Virgil, du bliver nødt til at løbe ovenpå, og se til min far, okay?
Okay, jeg ser til ham.
Hr. Harding?
Nej! Du godeste.
Dr. Harding...
Cara, Cara.
- Cara, din... - Hvor er min far, Virgil.
Der er sket noget forfærdeligt, Cara.
Han er væk. Han er død.
- Hvad? - Jeg beklager, jeg kunne ikke...
Der var ikke noget jeg kunne gøre. Han er væk.
Hvad?
Jeg er virkelig ked af det, Cara.
- Hallo? - Hej. Hej, skat. Det er mor.
Vil du give din onkel telefonen.
Mor vil gerne snakke med dig. Han henter sine bilnøgler.
Hvorfor? Hvor skal i hen?
Kom så.
- Er du okay, Sammy? - Hej.
Sammy hoster en del, hun har noget udslæt på ryggen.
Hendes børnelæge er lukket. De sagde, jeg skulle begynde at køre til den almindelige.
Cara?
Er du der?
En læge kan ikke hjælpe hende.
Er du vanvittig Carrie, hun har brug for at komme til lægen.
Tænk på, hvad du hørte på filmen.
Denne mand, var virkelig farlig. Du er nødt til, at tage hende med herop.
Nej. Prøv lige at hør dig selv.
Jeg tager ikke min niece med, til en forbandet hekselæge.
- Jeg tager hende med på hospitalet. - Vær sød at lytte til mig.
Nej.
- Hvor skal vi hen? - På hospitalet.
- Steve-O. Vent. - Hold dig væk fra os.
Steve-O, du aner ikke hvad der foregår her, Stevie.
Samantha Jane, kom med mig.
- Samantha Jane! - Af sted! Op af trappen.
Kom så, ind på toilettet. Ind på toilettet, af sted.
Du er i stor fare, buckaroo.
Hej, dit misfoster er lige dukket op i din fars bil.
Hold ham væk fra hende, okay?
Stephen, vil du for en gangs skyld lytte til din far?
- Her. - Hej, mor.
Hej skat.
Gør alt hvad din onkel Stephen siger, okay?
- Okay. - Det hele skal nok gå -
- og jeg er hos dig i telefonen hele tiden.
- Jeg er bange, mor. - Det ved jeg.
Manden fra fodboldbanen... Han er her.
Det ved jeg, skat. Det ved jeg.
- Steve-O? - Han kommer op af trappen.
Han er inde i huset.
Stephen?
Samantha Jane?
Det er din far, Stephen.
Det er ikke tid til, at lege julelege, Stephen.
Sammy?
Samantha Jane, skat.
Du er nødt til at komme med din bedstefar, Samantha Jane.
Skat?
For fanden Stevie, åben døren!
Vi har ikke meget tid! Der er en meget slem mand på vej, Stevie!
Åben døren! Jeg kan ikke hjælpe jer, hvis I ikke åbner døren for din far!
Jeg er ligeglad! Forsvind ud af det her hus nu!
Stevie!
Stevie! Stevie!
Sammy?
Samantha Jane.
Sammy. Sammy, Stephen?
Det var et uheld, skat.
Lyt til mig. Du er nødt til, at komme med mig, Samantha Jane.
Sammy, sig du vil snakke med David.
Hun vil gerne snakke med, David.
David? David er her ikke, skat.
Sammy, sæt mig på medhør.
Caroline?
Jeg vil snakke med David nu!
Sammy? Sam... Stephen? Stephen!
Mor?
- Han faldt. - Sammy?
Kan du komme og hente mig? Før han vågner.
Onkel Stephen?
Er du okay?
Fortæl mig hvor den hekselæge er henne.
Vi skal nok klare den.
- Jeg er bange. - Kom. Du skal ikke være bange.
Spænd dig fast.
Kom nu!
Jeg hader hoste. Det føles som om, jeg skal kaste op, onkel Stephen.
Vi for din mor at se meget snart, okay? Det lover jeg.
- Mor. - Jeg er her, skat.
Jeg er her, det er okay.
Stephen. Du godeste. Kom.
Av! Av, mor!
Lad mig se.
Okay. Kør Stephen. Kør ligeud.
- Hvor meget længere? - Bare et par kilometer endnu.
Vi er midt ude i ingenting.
Det ved jeg. Bare kør ligeud. Vi er der snart.
- Kors, jeg håber du ved hvad du laver. - Bare fortsæt ligeud!
- Pas på! - Pis!
Åh, gud.
- Hvem fanden er det? - Det er okay.
Vi er her, det er okay.
Bare bliv her. Bliv lige her, Stephen.
Kom så, skat.
- Av! - Det er okay.
- Mor! - Jeg ved det. Det skal nok gå.
Åh, gud.
- Mor, jeg vil ikke... - Nej, det er okay skat.
Det skal nok gå. Bare vis hende din ryg.
- Hun er skræmmende. - Nej, nej, bare vis hende din ryg.
- Hun hjælper dig. - Mor...
Jeg er lige her. Jeg vil være lige her, okay?
Du har mistet din tro, ikke sandt, barn?
- På gud. - Min far døde.
Frygtelig ting, at miste en elsket.
Det værste er, at miste din tro.
- Jeg er ked af det, barn. - Hvorfor?
Når opstaldningen er begyndt, vil han finde dig.
- Nej, nej. Du er nødt til at gøre noget. - Hun har taget sit valg.
Hun har ikke taget et valg.
- Hun er et barn. - Vi er alle guds børn.
Vær sød at hjælpe os.
- Hjælp hende... - Hun vil ikke være alene.
- Hun vil hvile, sammen med de beskyttede. - Nej, nej...
Mor!
Stephen! Stephen!
Gå ind i bilen. Det skal nok gå. Lad være med at kigge.
Okay.
Stephen?
Stephen.
Åh, Stephen. Du godeste.
Nøgler...
- Sammy. - Mor!
Kom.
- Mor! - Skat...
Er du okay?
Okay skat.
Kom så.
Det er okay, skat. Du klare den.
Hvad er der? Sammy. Sammy, hvad er der galt?
Du godeste.
Det er okay, skat. Ud med det.
Du godeste.
- Jeg kan ikke mærke mine fingre, mor. - Det er okay, skat. Du klare det.
Det skal nok gå.
Sammy!
Mor?
Du bløder, mor.
Jeg slog mit hoved.
- Det er okay. - Jeg er virkelig bange, mor.
Det er okay.
Kom her. Det er okay.
Det skal nok gå.
Matthew, Mark, Luke og John, velsign sengen jeg ligger i -
- velsign mig som jeg ligger mig til at sove, jeg giver mig selv til gud at bevare -
Fem små engle omkring min seng, en ved fødderne, og en ved hoved -
- en til at synge og en til at bede -
- og en til at tage mine synder bort.
Amen.
Mor...
Det er okay.
Mor!
Sammy?
Sammy? Træk vejret, skat. Træk vejret.
Åh, gud.
Sammy?
Danske Tekster: VIKING HOUNDDAWGS.ORG